Prevod i obrada SindžaM. Novi Sad
Sklanjaj se!
Evo ih.
Filipe, probudi se, kladim se u 100 € da ću im zbrisati.
Filipe? - Dogovoreno. - Idemo onda.
Večeras si baš dobar. - Aha.
Jebiga.
Izgubio si i dobro je.
Izlazi iz kola! Ruke na haubu! - Izlazi!
Dižem duplo. 200 € da će nam dati i pratnju. - Izgubićeš opet. - 200 €.
'Ajde! Da vidim ruke! Diži ruke, dođavola
Stanite. Mogu da vam objasnim. - Zaveži. Stavi ruke na kola.
Čekajte. - Izlazi iz kola. Odmah!
Polako! - Izlazi iz kola... 'ajde!
Ne može on da izađe. Ne može ni vrata da otvori.
Šta pričaš ti? - Pogledajte ga, zaboga!
U prtljažniku su kolica! On je invalid. Proverite! - Proveri.
Skini mi se. Skloni se.
Istina je. - Eto. - Stvarno? - A šta ste vi mislili?!
Da vozim 180 na sat da bi njega zabavljao? - Hej, hej!
Išao sam u bolnicu. Ja radim za njega. Čovek ima napad!
Što više čekamo to je gore. On ne može ni da se pomeri. Zato sam ja tu.
Čini mi se da imamo problem. Dođi da vidiš.
Šta sad da radimo, jebote? - Tako je, razmislite. bez žurbe.
A do tada nazovite njegovu ćerku i recite da joj je tata umro zbog vas.
Jer ako ne dobije pomoć za 5 minuta, gotov je.
Ali imate vi vremena.
Razmišljaj brže. On umire!
Uredu, ne gubi vreme, kreći.
Gde ideš s njim? - U urgentni centar.
Mi ćemo vas otpratiti, sigurnije je. Idemo, organizovaćemo pratnju!
Eto. Odlaze. - Dobro.
Filipe, ovo je odvratno.
Ne mogu da brišem ovo. Kako izvodiš to...
Dobro, stvarno bi već trebalo da dobiješ vozačku dozvolu.
Da, a do tada "imamo pratnju zbog sigurnosti".
Pratnju koja te košta 200 €. Ma daj. Ja se ne kladim u toliki novac.
'Ajde da to proslavimo.
"Otpratićemo vas, sigurnije je"
Dobro, dobro. Dosta sam ti pomogao.
Filipe, pratnja, sigurna pratnja! Pratnja! Idemo!
Evo ga ide.
Pobrinuli smo se za sve. Nosila su tu za sekundu.
Hoće li biti sve u redu? - Hoće, u redu je.
Srećno. - Hvala.
Šta ćemo sada?
Sad pusti mene.
N E D O D I R Lj I V I
Zasnovano na istinitoj priči.
Da li imate preporuke?
Da. Verifikovao sam svoje članstvo u CAFAD.
Sertifikat za pomoć ljudima sa invaliditetom.
Završio sam posebnu obuku kod Bajera 2001. god.
Imam BTS diplomu iz socijalne i porodične ekonomije.
Nisam... mislim... više sam pridavao značaj studijama nego poslu.
Koja je vaša osnovna motivacija?
Novac.
Humanost.
Okrenut sam ljudima.
To je lepo.
Da pomažem drugima. To je dobro. Zar ne?
Sviđa mi se kraj grada.
Volim invalide. Još od detinjstva.
Da podstičem samostalnost kod ljudi sa invaliditetom.
Povratak u društvenu zajednicu.
Kao i sport. Aktivnost je veoma važna.
Mislim, u društvenom životu.
Ti ljudi ne mogu da rade i...
Video sam... imao sam jedno iskustvo...
Bila je to gđa Dipon Marati.
Jedna stvarno stara gospođa...
baš stara...
Pomagao sam joj...
do samog kraja.
I na gerijatriji je bilo lepih trenutaka... poput kolača za...
Ja sam takođe ekspert i u upravnim postupcima...
Finansijska pomoć, smeštaj...
otkud znam... možda da probate?
Proveri Magali. Ali sumnjam.
Ivon Laprad? - Da.
Ne, ja ću! - Ja sam na redu. - Ja čekam dva sata.
Dobar dan. - Tu je papir.
Sedite molim Vas.
Da li imate preporuke?
Imam preporuke, imam.
Pa? Da čujemo.
"Kool & the Gang", "Earth, Wind & Fire".
To su dobre preporuke, zar ne?
Ne znam. Sedite.
Ako to ne znate onda ne znate ništa o muzici.
Nisam muzički neobrazovan
iako ne znam za taj "Soul" ili koja je... - Ne.
"Kool & the Gang".
A Vi? Da li znate za Šopena, Šuberta, Berlioza?
Pitate da li znam za Berlioza? - Aha.
Ne znam da li Vi nešto znate o Berliozu? - Ja sam stručnjak za to.
O, stvarno?
Šta znate o njemu?
U kojoj je zgradi? - Kako to misliš u kojoj zgradi?
Čoveče...
Berlioz je bio poznati kompozitor pre nego što je sagrađen tvoj kvart.
Bio je i pisac i kritičar. U 19. veku.
To je zezanje. Znam ko je bio Berlioz.
Ali tvoj smisao za humor je gori nego za muziku.
Nemaš ti pojma o tome.
Reci nam šta imaš na tom papiru.
Treba mi potpis. Da pokažem da sam bio na razgovoru.
Da, na žalost, ne zadovoljavam vaše kriterijume, i sve te gluposti...
i da niste zainteresovani.
Trebaju mi 3 takva da ostanem na socijalnoj pomoći. - Shvatam, pomoć.
Nemaš neku drugu motivaciju u životu? - O, imam.
Evo je tu. To je prava motivacija za mene.
Onda? Šta ćemo? 'Oćete potpisati ili nećete?
Žao mi je, ali ne mogu sada da potpišem. - Je li? A zašto? - Zašto?
Pa jeste malo nezgodno.
Imam rok da podnesem to. - Ali je i dalje "malo nezgodno".
Zar ne može "motivacija" da potpiše? - Ne, Magalina nema ovlašćenje.
Šteta.
Mogao je bar da padne neki broj telefona od nje.
Moraćeš opet da dođeš.
Sutra u 9. Biće potpisano.
Ne bih voleo da izgubiš socijalnu pomoć.
Izvini što te ne pratim. - U redu je.
Ne morate da ustajete... mislim, samo sedite.
Vidimo se sutra.
Mina? - Da?
Je li ona tu? - Nije. Vratiće se kasno.
Ne! Ne! Hej!
Nemojte sada to da radite. Opao mi je pritisak vode.
Ugasi vodu!
Izlazite napolje.
Ja se tuširam ovde. - Ostavi me. - Izlazi!
Izlazite, izlazite. Hajde.
Bitu, ne šalim se.
Mina! Mina! Izlazite napolje. Ti debela.
Izlazite!
Daj mi peškir. Izlazite.
Svi napolje!
Bitu, hajde!
Hej! Bitu! Šta radiš to?
Sedi dole.
Šta hoćete? Koka-Kolu, ili...? - Ja ću Koka-Kolu.
Gde si bio? - U školi.
Gde ćeš sada?
Na jahanje.
Baš si pametan!
Ovo je za tebe.
Gde si bio?
Na odmoru. - Na odmoru?
Misliš da ljudi ništa ne pričaju? Misliš da sam toliko glupa?
Šest meseci te nema. Nisi ni jednom nazvao.
I sad dolaziš kao da ništa nije bilo i donosiš mi Kinder jaje?
Misliš da ću time platiti stanarinu? Namirnice?
*Afrički jezik*
Šta ti misliš, da je ovo hotel?
Gledaj me dok ti govorim.
Kretenu!
S tobom se ne može razgovarati. - Hoćeš da razgovaramo? OK.
Slušam te.
Slušam te?
Znaš Drise... Mnogo sam se molila za tebe.
Ali neka mi Bog oprosti... ja imam i drugu decu.
Za njih se još uvek nadam.
Neću više da te vidim ovde.
Kupi svoje pinkle i gubi se odavde.
Razumeš?
Odlazi.
Odlazi!
Hoćeš sendvič? - Uzeću pomfrit.
Ostavi!
Ja vam kažem da će riba doći.
...A ona kaže ja ću!
Ovaj je baš dobar, jel' da?
OK, idem. - Šta nije ti smešan?
Nije ti smešan?
Da? Treba da uzmem svoj papir. - Čekali smo Vas.
Onaj što treba... - Uđite.
Da li možeš da kažeš Filipu da je momak stigao? - Naravno.
I? - Nije sve još zrelo, ali rotkvice su dobre. - U redu.
Hajde.
Imao je tešku noć, samo da znaš.
Kao i ti, izgleda.
Dan započinje u 7 ujutru fizioterapijom.
Za to mu treba 2 do 3 sata svaki dan.
Da te upozorim da većina odustane već posle prve nedelje. Dođu i odu.
Pa... sviđa mi se i nameštaj i muzika, sve je baš dobro,
ali mislim da je ne bih kupio. A i nemam ceo dan vremena.
Slušaj, meni je rečeno da ti pokažem sve, mada i ja imam prečih stvari.
I onako smo skoro završili.
Dakle, možete da komunicirate preko bebi-telefona.
To je kao Voki-toki. Ti čuješ njega, on čuje tebe.
Prema ugovoru, imaš i svoju sobu.
Toalet.
I kupatilo. Samo tvoje.
Alo... Ovde je.
On te čeka. - Samo minut.
Pa, potpisao sam ti papir. U koverti je, na stočiću.
Uzgred, kako izgleda kada zavisiš od tuđe pomoći?
Molim? - Ne smeta ti što živiš tako, drugi rade, a ti?
Ne, a tebi?
Misliš da ćeš moći da radiš kod mene?
Obaveze, raspored, odgovornost.
Izgleda da ipak imaš duha.
Toliko da sam spreman da probaš da radiš mesec dana.
Hoćeš jedan dan da razmisliš?
Bojim se da ne bi izdržao ni dve nedelje.
Šta je?
Ne smeš da zaboraviš ni jednu kost ili mišić.
Sve mora da se pokrene.
Hoćemo da održimo i kožu i zglobove zdravim.
Moraš biti vrlo pedantan.
Rigorozan.
U redu? Jesi shvatio?
Hej, diži se! Spavaj noću. - Ne spavam. - Dođi da mi pomogneš.
Prebacićemo Filipa u kolica.
A onda pravac tuširanje.
Znaš šta? Probaj sam. Da vidim.
Ne plaši se. Slobodno. - Ne plašim se.
- Eto. Jel' dobro? - Pazi!
Nikad ga ne puštaj dok ne bude sasvim svezan.
Jedna od mojih mana.
Nije mi rekla.
Vežbam.
Hoćeš bele rukavice? Trljaj jače.
Ne peni! Neki čudan šampon.
Kako ide? - Perem mu kosu, ali šampon ne peni.
Kako to misliš?
Ne može biti... nešto nije u redu.
Stavio si mu kremu za stopala u kosu.
Čekaj...
Valjda umeš da pročitaš. - Ali vidi ovo.
Ne izgledaš baš nadareno za ovo.
Isti su. Obično ide jedan za sve. Ovde ima 20.
Dobro, 'ajde dalje. Koliko još da sedim?
S kojim? - S onim gde piše "šampon".
Dobro, je li sve u redu? - Jeste, biće to dobro.
Nikada mi stopala nisu bila bolje negovana.
Idi na ručak, Marsel. Sve je u redu.
Ovo ide uz suknju?
To su kompresivne čarape. Bez njih ne bih imao cirkulaciju i onesvestio bih se.
Ja ti to neću obuvati.
Ovo će biti problem.
Stvar je u tome da ja ne mogu... zato što...
nisam ja ovo... Marsel!
Možda da se ona vrati i uradi to.
Ona je žensko, zna kako se to radi.
Ja neću ni da pričam o tome, neću to.
Čak ni za tebe... neću... možeš i da se onesvestiš...
Ne mogu... jednostavno ne mogu. Marsel! Gde si sada?
Ne znam šta ti je tu problem. A i nekako ide uz tu minđušu.
Zavrni ventil, malo.
Kao da si to radio ceo život.
A jesi li razmišljao o tome da...
otvoriš kozmetički salon?
Dobro, gotovo.
Za čega su rukavice?
S tim ćemo malo sačekati. Nisi još spreman za to.
Ne, još nije spreman za to. - Kako... zašto to misliš, Marsel?
Šta je ovo? - Objasnićemo ti kasnije.
Marsel, moramo da... Imamo problem sa obukom.
Neću da budem magarac. Neću to da radim.
Neću nekom da praznim dupe.
Čak i da je u pitanju tip koga poznajem.
Neću nikome. U pitanju je princip.
Jel' možemo o tome kasnije? Kad ručam, na primer?
Ne.
Ne možemo kasnije. Ja sam završio s tim.
Šta god da kažeš, ja to ne mogu.
Na čarape sam pristao, iako mi nije bilo svejedno.
Znači, popustio sam u nečemu, ali moraš i ti.
Neću vaditi govna. - Hoćeš.
Ne neću. I gotovo. - Prijatno. - Hvala.
Lepo je, a? - Sviđa mi se.
Da nisam na smetnji?
Šta je ovo... bioskop?
Ja jedem ovde. - Hej?
Da li znate gde bi mogli da nađemo pivo? - Možda u tvojoj kosi.
Imali smo 6 komada, da ih niste Vi uzeli? - Ne.
Pokupi svoj prilepak i briši. - Hajde, idemo odavde.
To mora da je onaj novi lik koji radi za tatu. - Stvarno?
Samo što "lik" ima ime.
Sranje.
Šta je? - Izvini. - Šta se desilo? - Ništa.
Sigurno? - Da.
Masiram.
Nemoguće.
Jesi li završio sa zabavom?
Ti ne osećaš ništa!
Čoveče... Šta to sad radiš? - Eksperimentišem.
Ništa ne oseća, vidi! - Prestani, ispeći ćeš ga.
Advokat.
Ne, ne... to ide u "lično". Pročitaću to posle.
Fascikla "lično"?
OK.
U smeće.
Ima u njoj nešto.
A da napravimo fasciklu za kurve?
Prijatno. - Hvala.
Molim te.
Izvini.
Jebiga, uvek zaboravim.
O da! Izvini. - Molim.
To je dobro.
Dris? Da li možeš da dođeš?
Da li me čuješ, Dris?
Da li možeš da dođeš?
Dris.
Dris!
Da?
Skoro je 9. Filip te čeka.
Već 9? Zaneo sam se, ovo čudo opet ne peni dobro.
Kakav nered. - Napravi kafu, dolazim.
Šta je sa bebi-telefonom? Treba da je uvek kod tebe.
I hoću Nutelu! A ne neke džemove od nekog glupog voća.
Neću s ovim da idem.
A ni ti! Šta, treba da te utovaram kao stoku.
Šta je s ovim? - Nije adaptiran za mene.
Šta ti to znači? - Znači da moram da budem praktičan.
Praktičan?
U jebote!
Majku ti...
Ludački zvuči? - Zvuči. - Baš dobro.
Nervozan je!
Idemo.
Opet komšija. Uvek se parkira ispred.
Misli da je to njegov parking.
Izgleda da će se to promeniti.
Dobar dan. Kako ste? - Molim? - Ne bih da smetam, jeste li za kafu?
Mogu li samo trenutak? Šta... - Izlazi napolje.
Dođi. Čitaj sad, čitaj! - Zabranjeno parkiranje.
Glasnije. - "Zabranjeno parkiranje"! - To je jedini način.
A ovo ispod. - "Rezervisano mesto".
Sad utuvi to u glavu i beži!
Briši.
Nosi se!
Otvaramo u utorak. Biće prodata odmah.
Hoćemo li? Gledaš u nju čitav sat.
Jednom moramo krenuti.
Ova slika odiše spokojstvom. Ali i nasiljem.
Mislim da odražava emocije. - Crvena fleka na belom platnu?
Koliko košta? - Mislim da je 30.000 €. Proveriću.
Proveri ti to. To je previše.
Nećeš valjda dati 30.000 € za ovo sranje!?
Ne mogu da verujem. - Bolje bi bilo da veruješ.
Ovom je curila krv iz nosa po platnu i hoće 30.000 €?
Kaži mi Drise, zašto ljude interesuje umetnost?
Otkud znam... biznis. - Ne.
Zato što je to jedino što ostaje posle nas.
Glupost. Za 50 € ja ću ti napraviti bilo šta pa će i to ostati.
Mogu da ti dodam i plavu boju za istu cenu.
Prestani da govoriš gluposti i daj mi bombonicu.
Neću.
Daj mi bombonicu.
Nemaš ruke, nema bombone.
Zezam se. To je zezanje.
A, to je šala! - Da, šala. - Šala? Dobra, jel' da?
Sjajna. Sjajna šala.
Ludačka. Nemaš ruke, nema bombone.
Hajde. - Dobra. - Dobra šala.
Zar nije?
Nemaš ruke, Filipe.
Ona motka je otišla pa nema publike.
Izvinite, pogrešila sam cenu.
Rekao sam ti. - Da. Cena je 41.500 €.
Uzeću je. - Stvarno?!
Zdravo Filipe. Jesi li dobro?
Zvao si i evo me. Slušam. Šta je u pitanju.
Nisam te baš tako zvao...
Zar ne možeš da pretpostaviš. Ne?
Ko je taj tip?
Svi su zabrinuti.
Ivon mi je rekla da je nasilan. Da je udario komšiju.
Znaš dobro da moraš da budeš oprezan.
Ne možeš da zapošljavaš nekog a da on živi kod tebe.
Posebno ti, u takvom stanju.
Kada je ovaj tip u pitanju, mislim da i ne znaš s kim se petljaš.
Samo nastavi...
Znaš da imam ljude u policiji.
Nije Mesrim, ali nije ni nevinašce.
Skoro je izašao iz zatvora. 6 meseci zbog pljačke zlatare.
Osim toga nije kvalifikovan za taj posao, koliko sam čuo.
Budi oprezan. Ljudi koji dolaze iz te sredine nemaju milosti.
Baš to je ono što hoću.
Ne trebaju mi drugačiji. Neću ničiju milost.
Pruža mi telefon, kao da sam normalan, a znaš zašto? Zaboravi.
U pravu si, on nema saosećanja za mene.
Ali je visok, jak, zdrav i misli svojom glavom.
Pa s obzirom na "moje stanje", kako si rekao
ne interesuje me šta je uradio i odakle je.
Kako god hoćeš.
Je li to sve što si hteo?
Hej, Magali!
Imaš minut vremena? - Ne, ne baš.
Samo da ti pokažem nešto na brzinu.
Šta to? - Ne boj se, dođi da vidiš.
Samo na minut. - Naravno.
I šta? - Imama kadu.
Vidi.
- Baš interesantno. - Jel'?
I šta s tim? - Mislio sam... da je isprobamo zajedno.
Dovoljni je velika. Imamo so, šampon...
OK.
Na kraju krajeva, što da ne?
Baš tako. Što da ne.
Hajde, skidaj se. - O, ti znaš znanje.
Volim to, volim to.
Skidam se, nema problema.
Šta...?
Gde ćeš sad?
Rekla si da hoćeš!
Mogli smo se samo brćkati.
Šta ti gledaš?
Ujutru, kada stiže pošta, uvek imam tremu.
Kao što je Apoliner napisao... citiram:
"Očajan sam kada nema vesti od tebe"...
Čekaj.
Previše mi je brzo. Ne stižem.
Stigla sam do: "Kao što je Apoliner napisao"...
citiram "Očajan sam kada nema vesti od tebe"...
Ti možda ne shvataš, ali ovo je ipak ontimno.
Ne, ne shvatam. - Daj mi to.
Isključiću ga ako mi objasniš.
Nema šta da se objašnjava. Piše ljubavna pisma.
Ljubavna pisma? Kome? - Obično ženama.
Kojim? Kaži mi jednu?
Pa... jednoj posebno. Eleonori.
Ko je Eleonora? Nisam je video ovde.
To je za sada epistolarna veza.
To znači da se dopisuju i komuniciraju samo poštom.
Znam, shvatio sam.
One plave koverte?
Vidi zavodnika. Veliki šmeker... opasan tip.
A ti? Ima li nekoga za tebe?
Čak ni Alber, baštovan? - Niko. - Ma daj, video sam.
Uvek ti se smeška. Jesam u pravu?
Je li tako? - Prestani, to je smešno.
Pa, jel' bilo nešto?
Šta je li bilo? - Jel' ti stavio svoj krastavac?
Šta je?
Da li ja ovo sanjam? - Alber, Alber...
Biće. - Neće!
Biće, veruj mi.
Jebiga.
Halo...
Jesi dobro?
Hoćeš muziku?
Smiri se.
Smiri se, Filipe.
Filipe. 'Ej, Filipe!
Opusti se. Diši polako.
Da li me čuješ?
Dobro je.
Bićeš ti dobro.
Treba mi vazduha. Vazduha!
Na svežem vazduhu se osećaš sjajno.
Koliko je sati? - Ne znam, oko četiri.
Dugo nisam video Pariz u ovo doba.
Šta je to bilo?
Gornja granica leka.
Doktori to zovu "Fantomski bol".
Ja sam kao zamrznuta šnicla u rerni.
Ne osećam ništa, ali me sve boli.
Mora da postoji nešto od čega bi to prestalo.
Pa, ovo bi moglo da ublaži.
E, za ovim smo svi malo bolesni. Ja još više od tebe.
Baš sam hteo da te pitam... Za žene...
Da li možeš...? Jel' to funkcioniše?
Moram da se prilagođavam.
Ma konkretno. Da li možeš ili ne možeš?
Konkretno, zar ne znaš da ne osećam ništa od vrata do prstiju.
Znači ne možeš.
To je komplikovano.
Mogu, ali ne odlučujem ja kada mogu a kada ne mogu.
Ali, postoje i druga mesta za zadovoljenje. - Stvarno?
Ne možeš ni da zamisliš. - Ne mogu. Gde, na primer?
Na primer, uši.
Šta je sa ušima? - To je vrlo osetljiva erogena tačka.
Voliš da ti ližu uši?
Nisam mogao ni da zamislim.
Filipe.
Povuci. Ublažiće ti bol. - Šta ti je to?
Videćeš, samo ti povuci.
Jače. 'Ajde, jače.
Dobro, sad ja malo.
Još malo. - Dosta za sada.
Izvini, ali moram da se vratim na ono za uši.
Da li to znači da kada ti pocrvene uši da si uzbuđen?
Da, dako je.
Ponekad se probudim sa ukrućenim ušima.
Sa oba? - Da.
Upoznao sam svoju ženu Alis na fakultetu. Imala je 20 godina.
Bila je visoka, elegantna. Svetlih očiju.
Video sam slike u kući. Plavuša? Nije loša.
Bili smo baš srećni.
Voleo bih da se i tebi dogodi tako nešto.
Jebote, kako sam je voleo.
Ostala je trudna jednom, pa drugi put...
Imala je ukupno pet pobačaja.
Na kraju su lekari utvrdili da neće živeti još dugo.
I pored toga smo hteli da usvojimo dete.
Gospodine. Molim Vas.
Moim Vas!
Izvolite.
Hteo bih...
Želeo bih Tart-tatan.
Samo bolje pečen. Ne kao ovaj kolač sa čokoladom.
Bio je rovit u sredini i curio je na sve strane.
Ali to je bio "Mi-Kuit". Takav je.
A to je zbog toga? - Da.
Ipak ću jedan Tart-tatan.
Oduvek sam voleo nadmetanje.
Ekstremne sportove, brzinu... Uvek sve brže, višlje.
Sve to sam dobio u paraglajdingu.
Visoko od gore mogao sam sve da vidim. I dišem slobodno.
Rastao sam uz ubeđenje da mogu da budem iznad svih.
Nešto bih popio. Usta su mi suva.
To je zbog "trave" od malopre.
Šta se još javlja od nje? - Budeš gladan... i pričljiv.
Jednom je bilo loše vreme, a sa paraglajdingom nema grešaka.
A ti si ipak otišao.
Možda da podelim Alisinu patnju. Znao sam da umire.
Rezultat, dva slomljena pršljena.
Ali mi je ostala glava.
A bol mi nije izbrisao sećanje.
Moj hendikep nije to što sam u kolicima.
Nego što sam ostao bez nje.
A šta kažu lekari?
Uz današnju medicinu dovući će me do 70 godina.
Uz stalnu masažu i lekove.
Skupo je ali... ja sam bogati kvadriplegičar.
Ja bih se ubio. - Kad bi kvadriplegičar to mogao.
Da. Tako je.
Baš zajebano.
Koji je danas datum? - Ne znam... 8. ili 9.
E, pa sada je i zvanično!
Šta? - Pobedio si.
Probni rad je prošao.
Znači primljen sam - Naravno da si primljen.
Mogu da računam na tebe? - Da. - Sjajno.
Onda možeš da mi vratiš Faberžeovo jaje.
To je poklon od Alis.
Poklanjala mi je svake godine po jedno. Imam ih 25.
To mi je veoma važno.
Ne znam... Nisam ja to uzeo.
Kako izgleda to jaje?
Mina!
Šta ti radiš ovde? - Hajde, upadaj u kola.
Veži pojas.
Kako si?
Kako je u školi?
Zašto mi ne odgovaraš na poruke?
Bio sam zauzet.
Pa, reci mi s kim si pričala telefonom?
Sa nekim inspektorom. Hteo je da razgovara s mamom.
Predstavila sam se kao ona i rekla da ću doći.
Jesi li našla moje jaje?
Jesi našla ili nisi?
Boli me uvo za tvoje jaje. Nisam ga našla.
Šta si im rekao?
Ništa. Šta bih im rekao.
Imao sam samo 30 grama. Ništa mi nisu mogli.
Držali su me malo i na kraju su morali da me puste.
Hoćeš jedan grčki sendvič?
Ja ne ulazim u ova kola. - Čekaj.
Pusti me! - Zaveži. Ko će te odvesti kući, ko?
Gubi se. - Šta te briga.
Gubi se!
Njene sjajne, polirane oči kao da su od minerala,
A u toj čudnoj i simboličnoj prirodi...
A u toj čudnoj...
i simboličnoj...
prirodi... - Kako je ovo dosadno
Gde se netaknuti anđeo dodiruje sa antičkom sfingom...
Nikad ne znam da li se sfinga piše sa "I" ili "Y"?
Ubijate me s ovim.
Sa "I" se piše.
Da li moraš da pišeš baš sva ta sranja?
Sfinge, anđeli, priroda...
Da li bi tebe interesovao tip koji piše ovako nešto?
Naravno, neki koriste i primitivnije načine.
Dobro... šta dalje?
Jel' zna neko kako izgleda Eleonora?
Ne znam i ne interesuje me.
To je više intelektualno... emocionalno.
Ovo je za mene važnije od fizičkog kontakta.
Ma dobro to, ali šta ako je ružna k'o pas?
Imao bi takvu vezu i sa psom?
Vrlo je elegantna... mislim.
Ništa posebno. Zaista.
Od kada ovo traje?
Ovo postaje naporno.
Šest meseci. - Šest meseci?
Šest meseci a nisi je ni video?
Možda je ružna, debela... ili invalid.
Možeš da napišeš posle pesme; "Koliko imaš kila"? Napiši.
Hvala ti puno na savetima, Drise.
Nego... da nastavimo. Gde smo stali?
Koliko se sećam, sfinga jede krasuljak i izvodi kerefeke na livadi.
Ovako...
A u toj čudnoj i simboličnoj prirodi...
Treba da je nazoveš.
Gde se netaknuti anđeo dodiruje sa antičkom sfingom!
Rekao sam ti. Zovi je.
Pobogu, Drise, valjda bolje znam od tebe šta treba da pišem, zar ne?
Neverovatan je.
Možda, ali ja ću naći njen telefon, ubija me ovo.
Hej!
Ovo je Denkerk... to nije dobro. - Ostavi to pismo.
Nikad nismo imali "Mis Francuske" iz Denkerka. Ta mora da je užas.
Hajde vrati to pismo odmah nazad.
Napisala je broj telefona, jebote. Ona bi volela da je nazoveš!
Daj ostavi to, molim te!
Napisala je broj telefona, Filipe. Zašto? Zato što misli "Nazovi me".
"Volela bih da ti ližem uši".
Da, da Filipe. - Nisi je valjda nazvao?
Šest meseci poezije? Šest meseci poezije, jebote...
On, on je bolestan.
Neću da pričam s njom. - Videću da nema čudan akcenat.
Denkerk i okolina... Prekini vezu!
Ona hoće malo Filipa. E, pa dobiće ga.
Halo. - Lep glas. - Halo.
Neću. Neću.
Halo... - Improvizuj, pričaj o pesmama...
Eleonora? Filip je.
Ovaj...
Žudeo sam da ti čujem glas.
Samo ovo malo "Halo" i već sam preplavljen.
Sačekajte, sad ću Vam je dati.
Prestani s tim kilometarskim rečenicama.
Halo. - Eleonora, Filip je.
Filip?
Da. Hteo sam da ti napišem pismo i...
onda sam pomislio... zašto te ne bih nazvao.
Nemoj da zaboraviš da je pitaš kolko je teška.
Molim? - Ništa, ništa.
Tužan sam. Plakao bih.
Plašim se. Gospode, daj mi spokoja...
Baš tako! Sateran sam u ćošak.
"Kako je velika moja ljubav"... Rembo. - Pardon, izvinjavam se. Ja sam bio prvi.
Eleonora... Tako sam srećan. Da, jesam.
Melje k'o mitraljez. Ne staje. - Šaljem ti poljupce.
Mi je ljubimo, ona ti liže uši... Divno.
Šta je bilo?
Imam dobru i manje dobru vest.
Koja je dobra? - Ima 53 kile. - 53 kile, to je dobro.
Osim ako nije visoka metar.
A ono gore je... želi da joj pošaljem sliku.
Pa? - Ma daj.
Dobro veče gospodo. Vaše karte molim?
Dobro veče. - Izvolite ovamo.
Divno. - Želim vam prijatno veče.
I mi Vama. Ako nas budete tražili bićemo ovde.
Ne mrdamo nikuda. On posebno.
Čekaj... šta ti misliš šta žene stvarno žele?
Ne znam. Lepotu, šarm, eleganciju...
Ma daj. Traže oslonac, sigurnost.
Evo, pitaj njega.
A ti imaš sve te argumente.
Možda sam naivan, ali još uvek imam malo više od konta u banci.
Šest meseci čita tvoje pesme. I čeka.
Ona je specifična. Posebna. Neće njoj smetati invalidska kolica.
To je tačno.
Osim toga momci sa severa mnogo piju i maltretiraju svoje žene.
S tobom je bar sigurna.
Gade.
To je pragmatično, zar ne?